Plokiahel pole midagi uut, suure mürtsuga jõudis see laiema avalikkuse ette möödunud kümnendil. Peaasjalikult oli selle võidukäigu taga kürptovääringute maailm ja avalik debatt, kas bitcoin ja ethereum on järjekordne pettus või tulevikku muutvad lahendused. Kuigi toona said peamiselt tähelepanu just finantsteemad, siis rõhutasid asjatundjad juba nende debattide taustal, et plokiahela reaalne võimekus on oluliselt suurem.
Krüptovaluutad pole täna kuskile kadunud, kuid nii, nagu on langenud neile pühendatud artiklite hulk, saab järjest vähem tähelepanu ka plokiahel ise. See aga ei tähenda, et see kadunud oleks või keegi sellega enam ei tegeleks.
Tegeleb küll ja suurimaid läbimurdeid leiab just neist valdkondadest, mida asjatundjad kunagise krüptobuumi ajal esile proovisid tõsta – tervishoid, pangandus, valitsemine, digitaalne identiteet ja kõik muu, kus andmete valiidsus on kriitilise tähtsusega.
Lihtne ja keeruline
Tehnoloogiliselt on plokiahel üheti meeletult lihtne, teisalt meeletult keeruline. Kõige lihtsam on seda aga mõista tehnoloogiana, mis lubab talletada informatsiooni kujul, mida pole võimalik muuta.
Kui salvestad andmed lihtsalt failina kõvakettale, saab neid muuta ja kõik jäljed sellest tegevusest likvideerida. Kui salvestad andmed plokiahelasse, talletub info sinna igaveseks. See info saab olla avalik või privaatne, jagatud või vaid enda käes hoitud.
Selle lähenemise esimene reaalselt populaarne kasutusvaldkond oligi krüptovääringute maailm ning kuigi need pole kuskile kadunud, siis on kunagi uudsena tundunud tehnoloogiline lahendus leidmas oma teed ka järjest soliidsematesse paikadesse.