Ukrainale antud arenenud kaugjuhtimisega relvad, nagu GMLRS-raketid on olnud väga edukad tänu nende GPSi ja inertsiaalsüsteemide (INS) kombinatsioonile.
Kuigi güroskoobipõhine INS kaldub pikema aja jooksul siiski oma kursilt kõrvale, kasutavad sellised relvad lisaks GPS-signaale, et kindlaks teha kõrvalekalde ulatus ja jooksvalt kurssi korrigeerida. Nii suudavad need raketid lennata mõne meetri täpsusega määratud sihtmärgini.
Kuid Venemaa alustas satelliitnavigatsiooni segajate kasutamist rindele lähedaste positsioonide ja võtmetähtsusega sihtmärkide kaitsmiseks, mis põhjustas osa kaugjuhtimisega relvade tõhususe järsu languse.
GMLRS-raketi edukus langes 60 protsendini, samas kui äsja arendatud GL-SDB liugpommi tõhususest jäi alles ainult kümme protsenti. M982 Excaliburi 155-millimeetrine täppisjuhtimisega suurtükimürsk, mis oli algselt 70 protsendi ulatuses tõhus, langes aga lausa kuueprotsendise tõhususeni.
Need kaks viimast relva eemaldati seetõttu Ukrainas operatiivsest kasutusest.
ERAM aitab Ukraina kaitset tugevdada
Kuid teised relvaliigid osutusid siiski GPSi segamise suhtes vastupidavamaks. See võib olla seotud nende vähem triivivate inertsiaalsüsteemidega, mis saavad GPSita paremini hakkama.
Kuid lisaks on põhjus ka selles, et venelaste GPS-segamine ei ole suutnud siiski satelliidiühendust täielikult välja lülitada. Mõned kõrgema kvaliteediga GPS-vastuvõtjad suudavad paremini kasutada segamisvastast koodi ja võtavad ülevalt tulevaid GPS-signaale paremini vastu. Samuti võivad uued relvad sisaldada arenenumaid signaaliprotsessoreid, et parandada võimet näha läbi segamisest põhjustatud müra.
Just sellised relvad, mis säilitasid Ukrainas 90-protsendise tõhususe, olid näiteks väikese kaliibriga liugpommid GBU-39 ning Storm Shadow/SCALP-EG raketid — viimaseid tarnisid Ühendkuningriik, Itaalia ja Prantsusmaa ning nendega on Ukraina ilmselt juba täpselt tabanud mitmeid olulisi Venemaa sihtmärke.