Ideede puudust ei ole. Kyung-Suk Cho, Korea astronoomia ja kosmoseteaduse instituudi (Korea Astronomy and Space Science Institute ehk KASI) päikesefüüsik juhib meeskonda, kes uurib satelliidi paigutamise võimalust Päikese ja Maa Lagrange'i punktile L4, «parkimiskohta», kus gravitatsioonijõud aitavad satelliite hoida fikseeritud positsioonil minimaalse kütusekuluga. Sealt vaatlemine võiks uurida päikesenähtusi ja anda hoiatusi päikesepursete kohta, mis võivad ohustada astronaute.
Teine KASI grupp arendab 3,5-meetrise läbimõõduga segmenteeritud kosmosteleskoobi peeglit, mis on kohandatud vaatama nišisihtmärke. Projekt «on mõeldud tuvastama tehnoloogiaid, mida Korea vajab tulevaste missioonide jaoks,» ütleb instituudi insener Jeong-Yeol Han. Grupi eesmärk on käivitada missioon 2030. aastate lõpus.
KPLO järel võib tulla veel üks aparaat Kuu orbiidile. Ja KARI teadlased näevad juba ette kavandatavat Kuu-maandurit, mis võiks kanda kulgurit ja muud teaduslikku varustust. Teadlased on kaalunud ka missiooni asteroidile, võimalusel proovide maaletoomisega, ning Marsi orbitaaljaama, mis suudaks teha teaduslikke vaatlusi ja võiks olla eelkäijaks maandumisele planeedil. Kuid sellised ideed vajavad rohkem määratlemist, ütleb Shin.
Selliste missioonide teostamiseks piisava hulga tehniliste talentide leidmine võib olla väljakutse, lisab ta, arvestades kasvavat nõudlust kosmoseteadlaste järele. Välismaal töötavad Lõuna-Korea teadlased võiksid aidata puudujääki täita. Samuti võiksid aidata välisriikide kosmoseagentuuride teadlased, kuna KASA missioonid toimuvad rahvusvahelise koostöö eeldusel.
Cho on aga põnevil KASA potentsiaalist toetada kodumaist teadust. Ta märgib, et 30 aasta jooksul on ta tuginenud oma 150 teadusartikli kirjutamisel USA, Euroopa ja Jaapani vaatlussatelliitide andmetele. Kuid üsna pea, ütleb ta, võivad need andmed tulla Lõuna-Korea kosmoseaparaadilt. «Olen alati lootnud, et ühel päeval viib Korea läbi kosmosemissioone, mis suudavad luua maailmatasemel teadust,» ütleb Cho.